Marx puszta említése hallatán vért hánynak a jobberek
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/05/EX-LumyTYHFrSZdET6Y-y5X52hKc9q-_pLI1TkPSHKc/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2JhY2E5NjkxZjM2NjQzNTdiYzY1M2U1NDUwOTY0MjEz.jpg)
Még az egykori KISZ- és MSZMP-tag jobberek is.
![](https://cdn.mandiner.hu/2024/05/EX-LumyTYHFrSZdET6Y-y5X52hKc9q-_pLI1TkPSHKc/fill/1347/758/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50L2JhY2E5NjkxZjM2NjQzNTdiYzY1M2U1NDUwOTY0MjEz.jpg)
Három évtizeddel ezelőtt rég nem látott választási kampány tüzében égett az ország. Csak az idősek emlékeiben élt, hogy mit jelent egy szabad parlamenti választás, 1945-ig kellett kutatniuk a múltban, hogy felidézzék, miként zajlik egy ilyen esemény. Nagy különbség volt azonban 1945 és 1990 között az, hogy az előbbi esetében a szovjetek éppen bekvártélyozták magukat, negyvenöt év múltán már a lerohadt laktanyáikba visszahúzódva csomagoltak. Nem csoda, hogy az első valóban szabad, mai szemmel roppant amatőr kampány bővelkedett a bizarr jelenségekben.
Először is: szinte minden bokorban alakult egy párt, gyakran valamilyen különös elnevezéssel. Bár a heveny – százas nagyságrendű – pártalapítási lázat kiseperte az 1990. tavaszi szél, azért a Panellakók Polgári Pártja, az Újmagyarok Igazság Pártja és a Magyarországon Élő Dolgozó és Tanuló Emberek Pártja később is gondoskodott arról, hogy a pártvilág ne csak a nagyok privilégiuma legyen. A kampányanyagok hemzsegtek az irreális, megvalósíthatatlan ötletektől, olykor lázálmoktól. Fél évszázad elfojtott, elnyomott társadalmi tudatalattija tört elő és kavargott meghökkentő összevisszaságban a március 25-ei első forduló előtt.
Poros pincehelyiségek, vidéki művházak teltek meg váratlanul élettel. A zakójukat a szekrény mélyéről előhalászó lelkes idősek és ráérős, farmerdzsekis középkorúak vitatkoztak néha késő estébe nyúlóan nagy fontoskodással készült alapszabálytervekről, Mihail Gorbacsovról, a vidéki földek tulajdonjogáról és a leendő régi-új magyar címerről. Hirtelen mindennek tétje lett az „Európa-házban” (az uniós álom akkori neve) reménykedő száz-kétszázezer ember számára, mert nagyjából ennyien vettek részt a rendszerváltásban.